légkondi tisztítás Nem titok, hogy az üzemeltetés során a klímaberendezések rendszeres karbantartást igényelnek. Amennyiben a légkondi tisztítás ismeretlen fogalom számunkra, egyszer csak azt vehetjük észre, hogy a készülék működése közben por és szennyeződések halmozódtak fel a belső egységben, amelyek a levegőből és a kondenzátorból kerültek oda, elősegítve a penész, a gombák és más kellemetlenségek szaporodását. A fenti tényezők mindegyike negatív hatással van a készüléket használók egészségére és a klímaberendezés teljesítményére. Légkondi tisztítás pécs. Ezért, hogy elkerüljük ezeket a kellemetlen problémákat, gondoskodnunk kell a légkondi tisztításról és alaposan le kell mossuk az összes felhalmozódott szennyeződést és port. Continue reading →
2 100 Ft (nettó ár: 1 654 Ft +ÁFA) (egységár: 14 000 Ft /l) Cikkszám/EH kód: 9770EH Cikkszám: 9770EH
Ha a légkondi meghibásodik, akkor nagyon fontos, hogy minél hamarabb felkeressen minket. Ha meghibásodott, akkor fontos, hogy ne használja a továbbiakban, kapcsolja ki. Hívjon fel minket és egyeztessünk egy időpontot amikor kiszállunk. Kiérkezésünket követően egyből elvégezzük a javítást. Hosszú évek óta benne vagyunk már a szakmában, így garantálni tudjuk a jó munkát. Keressen fel minket telefonon a +36 (20) 611 8463 telefonszámon. Várjuk megkeresését. Referenciák Minőség, kiváló ár-érték arányú munkákat kínálunk. Tekintse meg referenciáinkat a teljesség igénye nélkül. Be kell vallanunk, a nagy munka közepette gyakran elfelejtünk képeket készíteni, de talán a jelenlegi referencia képeken is látható, hogy csakis a kiváló minőséget várhatja tőlünk. Légkondi tisztítás - Országos Szaknévsor. Ahogy időnk engedi, igyekszünk bővíteni a referencia képeket. Referenciák megnyitása Klímaszerelés árak Klíma felszerelése A klímatelepítés díja 65. 000 Ft + áfa / klíma + csövezés Amennyiben tőlünk szerzi be klímakészülékét is, a beszerelés mellé ajándékba adunk 2 méter alapcsövezést, melynek tartalma kondenzvíz elvezető és a kommunikációs kábelt.
Volt, hol nem volt, hetedhét országon is túl volt, volt egyszer egy szegény ember s annak három fia. Ennek a szegény embernek egy darab szőlője volt, egyebe semmi, sem égen, sem földön. No, hanem őriztette a szőlőjét, akárcsak a szeme fényét. Sorba jártak ki a fiai a szőlőbe, és strázsálták éjjel-nappal. Egy reggel a legidősebb fiú ment ki a szőlőbe, ott leült, s elkezdett falatozni. Amint ott falatoznék, elejébe ugrik egy béka, s kéri a legényt: – Adj egy falás kenyeret, te legény, már két hete, hogy egy falatot sem ettem. – Majd holnapután vaskedden – mondotta a legény, s elkergette a békát. A béka elment szó nélkül, de a legény csakhamar elaludott, s mikor felébredt, a szőlő úgy meg volt dézsmálva, hogy a legényt a hideg is kirázta nagy félelmében. Másnap a középső fiú ment a szőlőbe, de az éppen úgy járt, mint a legidősebb. Attól is kért a béka kenyeret, de ez a legény is elkergette, még jól meg is dobta kővel. Azután lefeküdt, elaludott, s mire felkelt, fele sem volt meg a szőlőnek.
Volt, hol nem volt, hetedhét országon is túl volt, volt egyszer egy szegény ember, s annak három fia. Ennek a szegény embernek egy darab szőlője volt, egyebe semmi, sem égen, sem földön. No, hanem őriztette a szőlőjét, akárcsak a szeme fényét. Sorba jártak ki a fiai a szőlőbe, s istrázsálták éjjel-nappal. Egy reggel a legidősebb fiú ment ki a szőlőbe, ott leült, s elkezdett falatozni. Amint ott falatoznék, elejébe ugrik egy béka, s kéri a legényt: – Adj egy falás kenyeret, te legény, már két hete, hogy egy falatot sem ettem! – Majd holnapután, vaskedden – mondotta a legény, s elkergette a békát. A béka elment szó nélkül, de a legény csakhamar elaludott, s mikor felébredett, a szőlő úgy meg volt dézsmálva, hogy a legényt a hideg is kirázta nagy félelmében. Másnap a középső fiú ment a szőlőbe, de az éppen úgy járt, mint a legidősebb. Attól is kért a béka kenyeret, de a békát ez a legény is elkergette, még jól meg is dobta egy kővel. Azután lefeküdt, elaludott, s mire felkelt, fele sem volt meg a szőlőnek.
Mire a szegény ember s két idősebb fia hazakerült, a legkisebb fiú már ott hevert a kuckóban. Mondják neki nagy áradozva, hogy mit láttak, bezzeg olyat a kuckóból nem lehet látni! – Ó, én jobban láttam, mint ti – mondotta a legény. – Ugyan honnét láttad? – Felmásztam az ól tetejére, s onnét láttam. A legények nagy mérgükben szétszedték az ól tetejét is, hogy az öccsük ne lásson onnét. Harmadik vasárnap még magasabb fenyőszálra arany selyemkendőt tűzetett fel a király. Bezzeg, hogy ezt is a szegény legény kapta el. De most sem ismerte meg senki, mert aranyszőrű paripán volt, s aranysisak fedte az arcát. Beszélik otthon a legények nagy dicsekedve, hogy mi csudát láttak. – Jobban láttam azt én – mondotta a legény. – Honnét? A ház tetejéről. Mérgelődtek szörnyen a legények, s nagy mérgükben széthányták a ház fedelét is. Aközben a király kihirdette országszerte, hogy jelentse magát az a vitéz, aki elvitte az aranyrozmaringot, az aranyalmát, az arany selyemkendőt. Eltelt egy hét, eltelt két hét, nem jött senki.
De a legény sem nézte összedugott kézzel, rájuk suhintott magyarosan, s hát abban a pillanatban úgy megszelídültek, úgy állottak előtte, mint három bárány. – Ne bánts minket! – mondották a paripák. – Ha valamire szükséged lesz, csak suhints a vesszőkkel, s nálad leszünk. Azzal a paripák elnyargaltak, a fiú pedig hazament. De semmit sem szólt sem az apjának, sem a testvéreinek arról, hogy mi történt. Azok csak csudálkoztak, hogy mi tenger szőlő lett, hogy az egész falunak nem lett annyi bora, mint nekik. Alig tudták leszüretelni. Na, telt-múlt az idő, egyszer a király, mit gondolt, mit nem, egy magas fenyőszálat állíttatott a templom elé, a fenyőszál tetejére tétetett egy aranyrozmaringot, s kihirdettette az egész országban, hogy annak adja a leányát, aki a lovával olyan magasra ugrat, hogy a fenyőszál tetejéről lekapja az arany rozmaringot. Próbálkozott mindenféle királyfi, herceg, de hiába próbálták, még félig sem tudtak felugratni. Mikor mind nagy szégyenkezve elkullogtak, jött egy legény rézszőrű paripán.
De a legény sem nézte összedugott kézzel, rájuk suhintott magyarosan, s hát abban a pillanatban úgy megszelídültek, úgy állottak előtte, mint három bárány. – Ne bánts minket – mondották a paripák. – Ha valamire szükséged lesz, csak suhints a vesszőkkel, s nálad leszünk. Azzal a paripák elnyargaltak, a fiú pedig hazament. De semmit sem szólt, sem az apjának, sem a testvéreinek arról, hogy mi történt. Azok csak csudálkoztak, hogy mi tenger szőlő lett, hogy az egész falunak nem lett annyi bora, mint nekik. Alig tudták leszüretelni. No, telt-múlt az idő, egyszer a király, mint gondolt, mit nem, egy magas fenyőszálat állíttatott a templom elé, a fenyőszál tetejére tétetett egy aranyrozmaringot, s kihirdettette az egész országban, hogy annak adja a leányát, aki lovával olyan magasra ugrat, hogy a fenyőszál tetejéről lekapja az aranyrozmaringot. Próbálkozott mindenféle királyfi, herceg, de hiába próbálták, még félig sem tudtak felugratni. Mikor mind nagy szégyenkezve elkullogtak, jött egy legény rézszőrű paripán.